Hva gjør du her? Du kommer for sent.
Sett det på regningen min. Regningen din?
Høres ut som om du faktisk har tenkt å betale en dag.
Tiden hadde ikke vært snill mot Bobby Long.
Den konspirerte mot ham og lot ham tro den var gavmild
for deretter å ta alt fra ham gang på gang.
Vi hadde alle mistet Lorraine lenge for hun døde.
Du kan ikke stå her. Du får bare en bot til.
Jeg kan ikke se noen skilt, miss Daisy.
Det er greit. Jeg bare går resten av veien inn til fortauet.
Bestill en øl til meg.
Har du funnet deg jobb? Har du vasket?
Bobby ringte igjen i dag.
Igjen? Han ringte jo et par dager før.
Det har du ikke fortalt. Hva ville han?
Han ville si fra om Lorraine.
Hva med henne? Hun...
Hun er død.
Hva? Hun er død.
Han regnet med du ville vite det. Hvorfor har du ikke fortalt det?
Skål for Lorraine. Måtte hun endelig finne fred.
Hva nå? Fikk hun endelig kastet dere ut?
Nei, det ville hun ikke.
Det ville ikke Gud la skje heller, forresten.
Jaså. Hvorfor ikke?
Fordi Gud kjenner meg, og jeg kjenner Gud.
Cecil er temmelig lei seg. Sørg for at han spiser.
Vi ses senere.
Hun betød ikke noe for deg, og du betød mindre for henne.
Jeg trodde du ikke brydde deg.
Gi deg, skatt.
Unnskyld.
Lager du litt mat? Så henter jeg en pornofilm.
Jeg skal i begravelse, Lee.
Hvis jeg ikke er for sen fordi du glemte å fortelle at mor er død!
Ditt rasshøl!
Hun var aldri moren din!
Purslane? Det er Bobby Long igjen.
Jeg vet ikke om du husker meg.
Du kom ikke i begravelsen til moren din.
Ha det.
Har du røyk? Beklager.
Går dere til Cecil? Snart.
Vi ses. Vi ses der borte.
Har du fyr? Jeg trodde ikke du hadde.
Det hadde jeg ikke. Ikke til Junior.
Han må skjære ned. Lungene hans er helt ødelagt.
Den hosten sender dødelighetens kalde grøss ned ryggen på meg.
Han ville blitt et vakkert lik, men jeg har ikke tenkt å bidra.
Man skal bare bidra til sin egen død. Fikk du tak i jenta? Visste hun noe?
"Han ville blitt et vakkert lik." Charles Dickens.
Det er Martin Chuzzlewit. Blære.
New Orleans er sirenenes by. Et sted for fabler og illusjoner.
Et sted Lorraine måtte flykte fra, og Bobby og meg måtte flykte til.
Vekk fra Alabama. Vekk fra liv som ikke lenger var våre.
Jeg trodde hun holdt på å bli bedre sist gang.
Når var det? Seks år i oktober.
Er det så lenge siden? Siden du var hos henne.
Vi skulle ha blitt med på sykehuset.
Det er så mye dere skulle ha gjort.
Kommer nå.
Er dette Lorraines hus?
Hvem er du?
Ingen. Jeg bare bor her.
Kom inn.
Det er fint her. Takk. Vi prøver jo.
Du er for ung til å være Bobby. Det er fordi jeg er Lawson.
Beklager det med moren din. Du likner henne veldig.
Beklager å vekke deg så tidlig. Den er ikke 12 engang.
Bobby? Vi har besøk. Våkn opp.
Sett fra deg veskene, skatt. Vi biter ikke. Juice?
Nei.
Våkn opp, Bobby. Pursy er her.
Hvem? Jenta er her. Stå opp nå.
Når er begravelsen?
Det var i går. Det var en fin begravelse.
Du burde ha vært der, unge dame.
Det syns du.
Det må være en grunn til at du er kommet.
Du har vel fått med deg opplegget med huset.
Hvilket opplegg? Moren din eide huset...
Opplegget. La meg fortelle deg hva opplegget er.
Opplegget er at Lorraine etterlot huset til oss tre.
To tredjedeler til Lawson og meg og bare en tredjedel til deg.
Hva gjorde hun? Vi har bodd her en stund.
Moren din har ikke bodd her på årevis,
og hun trodde visst ikke at du var interessert.
Lorraine var flink til å ta feil.
Purslane, skatt. Vi blir her. Det er vårt hjem.
Det er helt i orden
at hun trodde jeg ville dele dette hølet med to fremmede alkiser.
Dere er alkoholikere, ikke sant? Men vi er ikke fremmede.
Vi var venner. Vi tok oss av henne.
Og dette hølet er helt fint for oss.
Det egner seg ikke for en pike som deg.
Nå står jeg opp. Du kan godt se på.
Samme for meg.
Du har sikkert sett en naken mann før.
Ikke en gammel en.
Jeg vet at du ikke er helt uskyldig.
Jeg snakket med kjæresten din fra Bondeknøl feriebyen.
Du har i hvert fall ikke valgt ham på grunn av intelligensen.
Du aner ikke noe som helst om meg.
Det går over hvis vi blir samboere, hva?
Vi ses senere. Jeg har ikke mer røyk. Merket mitt er på salg.
Godt å se deg igjen, Purslane.
Helt voksen.
Normalt er han ikke så teit. Han er bare lei seg for Lorraine.
Han har rett. Jeg kan ikke bo her.
Bestemor snakket alltid om det søte lille huset,
som Lorraine holdt på å sette i stand til meg.
Det var nok bare alkoholen som snakket.
Det er greit. Det kommer ikke som en overraskelse.
Sykehuset sendte oss tingene hennes.
Hun ville ha ønsket at du fikk disse. Hun hadde dem med overalt.
Hun elsket de bøkene.
Jeg kan vel alltids levere dem på et loppemarked.
La meg følge deg ut. Det behøver du ikke.
Jeg skulle gjerne vært i begravelsen. Jeg fikk bare aldri beskjed.
Hun likner Lorraine så mye.
Husker du første gang du tok meg med for å se henne synge?
Jeg var helt betatt.
Du var en smule... en smule overbeskyttet.
Sølvskjeen holdt på å kvele deg.
Jeg syns hun var så pen. Det var hun.
Noe mer, gutter?
Har noen fortalt deg at du dufter som en pariserkvinne om våren?
Skal dere ha noe å spise? Hva om advokaten får tak i henne?
Hva så? lfølge testamentet kan vi bli boende et år.
Vet du hvor dødelig duften av en pariserkvinne om våren er?
Neppe like dødelig som en Louisianakvinne som gir faen.
Egg og bacon til begge. Ost på maisgrøten, skatt.
Er du snill.
Du eier ikke skam.
Hvorfor tok du ikke sengen? Herregud.
Det ville vært kos.
Det ville ha vært fint. Vi kunne ligget inntil hverandre.
Bare spar deg.
Hvorfor ga du henne denne?
Den handler om mislykkede individer.
Usynlige mennesker. Det er en vakker historie.
Har du lest den?
Har du noen gang lest en bok?
Lorraine visste ikke hun var poet.
Jeg liker å tilføre inspirasjon.
Lawson er forfatter. En dyktig en.
Han skriver på en bok om meg. Så spennende.
Kapittel en: Jeg sto opp, jeg drakk meg full, jeg svimte av.
Kapittel to: Jeg sto opp, drakk... Både yndig og vittig.
Du er ikke til å stå for, vesla.
Hvilket rom skal jeg ta?
Jeg trenger et sted å bo, og dere sa jeg har rett til å bo her.
Jeg har tenkt å bli her til dere har fått nok og flytter.
Vi flytter aldri. Aldri! Det kan du bare glemme.
Hun burde få Lorraines rom. Jeg deler rom med deg.
Fint. Er du blitt gal?
Heller det enn at hun snuser omkring og oppdager sannheten.
Hun blir ikke. Det skal nok du sørge for.
Dessuten klager du alltid over at det er så kaldt i sengen din.
Du er for tynn for meg.
Dere liker bøker, hva? De fleste er Bobbys.
Engelskprofessorens fjærdrakt. Ham? Er han professor?
Ja, han var flink. Er du virkelig forfatter?
Bobby synes å tro det. Dette er Lorraines kasser, så...
Så hva?
Jeg kjente mor din ganske godt. Hvor godt?
Hun var vrien å bli klok på, men hun holdt døren til hjertet åpen.
Etter det jeg har hørt var det nærmest en svingdør.
Purslane Hominy Will.
Hvordan vet du hva jeg heter? Jeg vet masse om deg.
Moren din og jeg var venner fra vi var unge.
Jeg var med på å navngi deg. Moren din syns du var av gull,
så vi oppkalte deg etter gule blomster og mais.
Det er deg, dette.
Pen, gylden portulakk.
Portulakk er faktisk et ugress.
Det fortalte naboen vår da jeg var ni og kjørte over tomatene hans.
Og løvetann.
Men det holder ikke barn fra å ønske når de ser dem.
Blomsten sitter i bladhjørnet.
Den lukker seg når solen går ned.
Takk.
Gi deg. Sist jeg så deg var du bitteliten.
Er jeg virkelig den eneste som kan huske meg uten Lorraine?
Hun pleide å synge her. Jeg var på din alder. Hun var virkelig god.
Jeg er virkelig lei for det. Ikke vær det.
Jeg vil gjerne ha røde bønner med ris og en øl, takk.
Skal du bo i Bobby og Lawsons hus? Nei, jeg skal bo i Lorraines hus.
Skal du på skolen i september? Nei, jeg serverer.
Trenger dere en til? Nei. Jeg og onkel Earl holder.
Vet de at du ikke går på skolen?
Ja. Det er nesten like ille som å gå tom for vodka og røyk.
Det er Lorraines datter Pursy. Hun skal bo hos oss en stund.
Kom nærmere. Så søt du er blitt.
Føl deg som hjemme, skatt.
Jeg heter Ruthie, og det er min kjæreste Ray. I 26 år.
Sett deg ned og slapp av, skatt. Ta en øl.
Fant du noe? Jeg har fylt ut noen søknader.
Bor den friske, unge jenta hos dere ? Jeg skal love deg hun er frisk.
Jeg husker da det var en ny hver kveld. For noen skjørtejegere.
Hvem av dere snorker som et lokomotiv?
Bobby.
De sa på tv at snorking kan leges,
ved å kutte strupen på folk.
Jeg tror jeg har en historie å fortelle herrene.
Da jeg var liten var jeg alltid sammen med gutter som var et par år eldre.
Det var om sommeren, jeg var 10 eller 11 år gammel.
Vi gjorde alt det som gutter i Alabama nå gjør.
Vi fisket, spilte ball, svømte,
og runka.
Men i tillegg til uskyldig lek som hører barndommen til
var det også masse snakk om denne vidunderlige, ubestemelige tingen
kalt "fitte". Jeg var ikke helt sikker på hva det var,
men jeg visste det var spesielt, sånn som de snakket om det.
Alltid med en hvisking. Jeg gikk gjennom engene og sa til meg selv:
"Fitte. Fitte. Fitte."
En dag vi spilte ball på et jorde
kom Leroy Tuberville kjørende.
Leroy var en real forbryterspire. 12 år gammel.
Skuldrene var brede alt, og fingrene var flekket av tobakk.
Leroy stoppet nonsjalant ved tredje base
og tok noe opp av lommen, som han sto og kastet opp i luften.
Han gjorde seg viktig,
og hans mystiske juvel fløy opp og ned, opp og ned.
Jeg var nødt til å spørre: "Hva er det du har der, Leroy?"
Alle ble helt stille,
og Leroy så på meg, smilte skjevt og sa:
"Det er et stykke fitte, Long. Bare mitt."
Jeg ble helt rød, og pulsen gikk i været.
Der hadde han et perfekte stykke pike som han kastet opp i luften.
Og jeg så på ham og visste at jeg hadde sett Gud for første gang.
Og jeg ville ha henne selv.
Leroy tok skatten mellom tennene, satte seg smilende på sykkelen
og kjørte av sted og etterlot oss i en sky av støv og begjær.
Og det var i den forpinte tåken i en alder av ti år
at jeg viet resten av mitt liv
til å finne mitt eget bittelille stykke kjærlighet og forundring
som jeg kan ha med meg i all evighet.
Jeg drar hjem.
Til Florida?
Pass på. "Vi kan ikke rive ut en enkelt side av livet vårt,
men vi kan kaste hele boka på bålet."
George Sand. Jeg trodde den var tung.
Jeg liker ikke å lyve for henne.
Hva skal en sånn jentunge med dette huset?
Hun sa selv det var et høl. Hun har det bedre uten.
Når du selger den boka blir alt annerledes allikevel.
Vi drar til Paris, drikker Latour fra 61 og skriver dårlige dikt.
Ja, alt blir helt perfekt.
"Vi dør bare en gang. Og så utrolig lenge."
Molière.
Hun er her, skatt.
Jeg skal passe bedre på henne denne gangen.
Vi ses i morgen, skatt.
Moren din var ofte her.
Hvorfor snakker du så mye om henne?
Fordi jeg savner henne, tror jeg.
Var du forelsket i henne?
Vi elsket henne alle sammen.
Hun kunne nå inn til folk, vet du vel. Nei, ikke riktig.
Bestemor advarte meg om at Lorraine alltid ville være egoistisk.
Og hun fortalte om far.
Gjorde hun? En saksofonist i Memphis.
Det var visst en engangsaffære.
Bestemor trode, at jeg ville være helt alene når hun døde.
Hun hadde rett. Etter at hun døde hørte jeg ikke stort fra Lorraine.
Jeg fikk ikke engang hørt henne synge.
Du betød alt for henne.
Hun pleide å sitte der du sitter nå. Hun skrev alltid.
Hun kalte den for "Livets tre". For en klisjé.
Du står med hodet i feil hvitevare.
For å kunne ta livet av deg må du stikke hodet i ovnen.
Så produktiv du er i dag da, jenta mi.
Bobby? Kom og se hva Pursy har gjort.
Slutt å skrike.
Jeg kan se hva hun ikke har gjort. Flyttet.
Hun flytter ikke.
Så godt dere ser ut.
God morgen, dere også.
Ingen skole, hører jeg. Har du hoppet over en klasse?
Et par stykker. Tiende, ellevte og tolvte. Får jeg en?
Du godeste. Vi bor sammen med en taper.
Og det sier du. Jeg kan i det minste forsørge meg selv.
Bare du ikke dasser rundt her og svekker Lawsons konsentrasjon
blåser jeg i hva du gjør.
Sett i gang.
Må du hakke på henne hele tiden? Vil du at hun blir her?
Hvis vi hjelper henne i gang kan det være hun flytter
Hvordan? Du vil hjelpe henne ut av de små, stramme buksene.
Glem det. Det er glemt.
Sommeren i New Orleans drukner i tykk, fuktig stillhet.
Kom, la oss spille gin rommy. Kan du ikke se vi holder på med noe?
Lorraines hus ble mindre og mindre og trakk veggerne tettere sammen.
Hva faen er det som foregår?
Slå av musikken, vesla. Kan du ikke se at han arbeider?
Hvor lenge har du tenkt å sitte her og røyke opp tobakkspengene?
Lawson sier han ikke har noe imot det.
Lawsons røyk er rød, min er grønn.
Ikke røyk de grønne. Det er Bobbys. Bobbys?
Hva er det for noe sprøyt du drikker? Det stinker.
Det er øl og tomatjuice. Kjempenes frokost.
En kjempeidiot av en taper, da.
Vet du hva? Jeg har snart fått nok av den frekkheten din.
Jeg er den eldste mann i huset, og du har å respektere meg.
Vi har vært svært tålmodige av respekt for Lorraine,
men du kan ikke bare drive dank og misbruke gavmildheten vår.
"Virksom skulle du leve i 100 år og be som skulle du dø i morgen."
Hva sa du? Det var Ben Franklin.
Det betød sikkert noe da han sa det. Du vet godt at jeg har søkt jobb.
Hva gjør du annet enn å snakke om hvor klok du var engang?
Jeg er professor, en trubadur, en poet. Det raker ikke deg hvordan vi lever.
Du må bidra med ditt. Mitt? Hva er ditt bidrag?
Du bor gratis i mitt hus. Det er vårt hus!
Gjorde ikke Lorraine det en stund? De gjør de fleste junkier.
Faen heller! Eier du ikke respekt for de døde?
Det var moren din, Pursy.
Du er jo forresten heller ikke noen uskyldig liten engel.
Er du vel, lille Purslane?
Har du noen gang vært sammen med to menn på en gang? Har du?
Det kunne vi kjøpt mye røyk for.
Dra til helvete!
Så du er eldste mann? Den voksne?
Jeg er bare en jente. Skjønner du ikke det?
Jeg er så lei av arrogansen din omkring arme, døde Lorraine.
Vil du belære meg om respekt? Hvem respekterer deg?
Kona som var klok nok til å gå fra deg, eller barna du aldri ser?
Sa jeg det ikke?
Herregud!
Jeg vet godt hva dere tenker om meg.
Skolen virket bare bortkastet. Det er det ikke.
Det vet jeg. Jeg er ikke en eller annen dum unge.
Jeg vil gjerne være normal. Sånn er bare ikke livet mitt.
Hvordan er livet ditt da? Hva vil du?
Hvis jeg kunne gjøre akkurat hva jeg ville?
Lover du å ikke le? Det kan jeg ikke love.
Jeg ville jobbet på sykehus.
Som røntgentekniker eller noe.
Får jeg spørre hvorfor? Det vet jeg ikke riktig.
Jeg liker hvordan knokler ser ut på på lysskjermen.
De er som portretter, bare sett innenfra.
Jeg vet det høres helt idiotisk ut.
Nei, det er ikke idiotisk.
Hallo?
Er det noen der?
Unnskyld. Jeg glemmer alltid at det er en kvinne i huset.
Har han gitt lyd fra seg? Det er noe jeg må fortelle deg.
Er du bekymret for ham?
Hva skal du i dag?
Jeg tenkte å gå ned i det franske kvarter og søke jobb.
Skal jeg vise deg rundt?
Ja.
Ring oss neste uke. Takk.
Og? Kanskje. Men det er bare deltid.
Du trenger ikke å arbeide heltid. Jeg må vekk fra Bobby på heltid.
Kanskje kunne jeg hjelpe deg i gang med de knokkelportrettene.
Du kan jo ta artium. Og etterpå kan jeg gå på Harvard.
Kanskje.
Du spiser virkelig usunt. Du drikker for mye.
Får jeg lese boka di en dag? Det meste ender i søpla.
Hvor lenge har du holdt på? Alt for lenge, og ikke lenge nok.
Ble du ferdig med universitetet? Ja, frue.
Med det privilegium å bli Bobby Longs assistent.
Hvorfor sluttet du på universitetet?
Det er innviklet. Det var mange grunner.
Få høre en.
Det skjedde mye, veldig fort og...
... New Orleans virket som et romantisk sted akkurat da.
Er det det? Romantisk?
Den har sine stunder.
Ville du virkelig hjelpe meg å ta artium?
Hvorfor? Jeg har ikke annet å gjøre.
Ville du slutte å drikke så mye?
Hvorfor?
Hvorfor ikke? Du har ikke annet å gjøre.
Greit.
Hvor er han, den drittsekken?
Han sitter sikkert på bar og klager over at ingen forstår ham.
Du har bedre ting å gjøre enn å bekymre deg om Bobby Long.
Det gjorde han ikke. Vi hadde en hyggelig dag, hva?
Ja.
Kom, vesla. Vi får komme oss hjem.
Vi ses hjemme.
Det må være temmelig trangt hjemme. Hva med arbeidet?
Du kunne bodd hos meg.
Tenk over det.
Da er jeg hjemme. Er dere ikke glade for å se meg?
Nei. Du kunne godt ha ringt.
Spør meg: "Bobby, hva har du med til meg?"
Biloxi?
Videopoker og spilleautomater? Hvor er bilen min?
Den har jeg solgt. Sett på litt musikk, og la oss feste.
Hva har du? Vi hadde ikke bruk for bil.
Det er single malt. For hvor mye?
300 spenn. Har du solgt bilen min for 300 dollar?
Er du blitt fullstendig gal? Slapp av.
Husk at jeg har et knust ansikt.
Jeg hadde ikke penger. Det er fordi sjekken din ligger her.
Og dette. Fra advokaten. Det er på tide å si det til henne.
Hva faen gjør du? Gi meg fem minutter.
Så kan du gjøre som du vil.
Så fint det er blitt her.
Jeg ville ha ødelagt TV en for lenge siden
hvis jeg hadde visst du ville kaste deg over Steinbeck.
Det er noe jeg må fortelle. Kom og sitt ned.
Kom igjen. La nå være å sørge over den gamle rukkelet, og sitt ned.
Jeg vil heller stå.
Okay, lukk øynene. Lukk øynene, da.
Ikke søren. Bare gjør det, Lawson.
Nå kan du åpne dem, skatt. Fra en vidunderlig lærer
hvis hjerte engang hoppet over et par slag for Bobby Long.
"Purslane Hominy Will har bestått ellevte klasse,
og skal opp i tolvte."
"Hvorfor er vi på Jorden, hvis ikke for å vokse?"
Robert Browning. Du får ham sikker oppunder eksamen.
Er det virkelig din måte å si unnskyld på, eller prøver du å overgå tilbudet hans?
Store personligheter.
Selvfølgelig må hun ta et språkfag. Du skulle gjerne kunnet fransk?
Hun kan jo ikke begynne på fransk siste året.
Så har vi engelsk litteratur, historie, geografi, psykologi.
Hva med billedkunst? Jeg tror hun ville likt musikk.
Jeg gjør ikke.
Det er arrangert alt.
Er du klar over hvor mye energi jeg har lagt i dette for din skyld?
For min skyld? Regner du med... Hva får du ut av det?
Det får det deg ut av huset.
Det tenkte jeg meg. Hør nå her.
Du sa noe til meg som jeg bet merke i: "du bare er en jente."
Jeg er kanskje blitt for tykkhudet, men du er jo bare en jente.
Som de elevene jeg hadde for mange år siden.
Jeg vet at du må syns at vi er forferdelige,
men vi har ennå noe å by på.
Dessuten skylder vi moren din det.
Hvor vanskelig det enn er å fatte har vi også vært uskyldige barn engang.
Du er ikke sann.
Hva får deg til å tro at jeg kan klare det?
Vi kjenner Gud, og Gud kjenner oss.
Det er en grunn til at Han og Lorraine brakte deg hit.
Skolen begynner om en måned. Det kunne bli moro.
Nå strammer du den visst. Hør, skatt.
Det er en av sangene til moren din.
Så vakkert.
Hun ville ha vært så stolt.
Neste Stopp er New Orleans bibliotek.
Hva syns du om ansiktet mitt?
Ser du denne knokkelen? Den er brukket. Men den kan beveges.
Hvordan skjedde det?
"Man skal aldri slåss fair med en fremmed." Arthur Miller.
Er det fra en slåsskamp? Tapte du?
Jeg tapte mye mer enn kampen.
S yns du det skjemmer utseendet, frøken?
Jeg syns du er flott for det.
Så søte dere er.
Ligger dere sammen?
Takk, dr. Ruth, av sted. Det er helt i orden.
Sex er deilig. Bare husk å være snille med hverandre.
Og hold dere unge så lenge dere kan. Ungdommen er flyktig.
Vi bør starte med å lære utenat. Vi bør bruge den sokratiske metode.
Jaså, gjør du det? Hvem er Platon og hvem er Sokrates her?
Jeg kan godt holde meg unna. Du er Sokrates, selvsagt.
Du er læreren. Det kan du banne på.
Kan dere ikke bare holde kjeft? Jeg lærer ingenting sånn, jenta mi.
Språket ditt er jo aldeles grusomt, jenta mi.
Sett deg opp, Purslane Hominy.
Får jeg ikke lese på sengen? Man sitter elendig på denne stolen.
Du skal ikke sitte godt. Da sovner du bare. Det er en dårlig vane.
Snakker du om dårlige vaner? Ikke gjør læreren sint.
Fortell hvilken rolle Nebraska har i amerikansk litteratur. Vær så god.
Burde jeg ikke lære statenes hovedsteder i stedet for?
Ikke trekk ut tiden nå. Jeg har jo ikke en "trekk ut tiden" lapp.
Du er uforbederlig.
"Å trekke ut tiden." "Å slepe ræva så langsomt og ynkelig av sted
at man sikrer seg en plass som taper her i tilværelsen."
Hvem kaller du taper?
Kom.
Nebraska. Willa Cathers fødested,
Eller østpå til Missouri, til Mark Twain, eller Samuel Clemens?
Eller sydpå til Kansas, der William Burroughs tilbrakte sine siste år?
Jeg tror ikke at Burroughs er pensum på en katolsk skole.
Det burde han være.
Lager du en drink til din gamle venn? Vi har ikke mer juice.
Hva er det i det glasset?
Det lukter ikke noe. Hell vodka oppi.
Vi må slutte. Det lovet jeg Pursy. Vi er jo noen pingler.
Og hvor lenge har du sluttet?
19 timer. Siden vi hørte henne.
Har du fått sove? Nei.
Hun har ikke dårlig tid, og ikke vi heller,
så hvis du gjerne vil slutte, så gjør det langsomt. Stol på meg.
Hvis du fjerner flasken, fjerner du ånden også.
Hva gjør du her?
Jeg tenkte at jeg ville la Lawson få soverommet litt for seg selv.
Kom og sitt ned.
Så deilig du ser ut i dag, Purslane.
Ingen kaller meg det, bortsett fra min døde bestemor, men takk.
Kan du huske hvordan du kommer dit?
Ja, jeg vet godt hvor det er. Jeg får vel komme meg av sted.
Er du nervøs?
Nei.
Jo.
Skal jeg ta trikken sammen med deg? Nei, det trenger du ikke.
Jeg er sikker på at du klarer det.
Når du kommer hjem fra skolen hjelper deg med leksene dine.
Dere lever jo i en egen verden. Meg og lekser i samme setning.
Det blir snart deg og for sent i samme setning, så...
Tror du hun kommer rett hjem etter skolen?
Hjem til sine evig underholdende, aldrende bofeller?
Hun er ikke lett å ha med å gjøre. Det bråket er ren tortur.
Hun burde vite at det eneste som er verd å lytte til er på vinyl.
Det visste mine barn. Det lærte jeg dem.
Jeg var deres far.
Det er du ennå.
En dag vil de forstå.
Når du blir ferdig med den boken.
Barna mine kjenner meg ikke.
Kan vi ikke gjøre noe annet? Hva skulle det være?
Det vet da ikke jeg. Fiske? Du fisker ikke.
Kanskje jeg skulle begynne. Med et eller annet.
Du burde begynne å arbeide på den forbannede boka.
Jeg vet ikke hvordan historien ender ennå.
Sjakk matt. La oss stikke. Jeg blir deprimert.
Jeg vil gjerne si noe om livet,
for et liv som ikke blir gransket er et liv som...
ikke er verd å leve. Purslane! Vidunderbarnet!
Fortell oss alt.
Hvorfor er du så tidlig hjemme?
Jeg passet ikke der. Takk for innsatsen deres,
men jeg drar ikke dit igjen.
Hva? Jeg trenger jobb.
Du kan arbeide her i helgene. Er det sant?
Men bare hvis du går på skolen. Sånn, Earl.
Hosten bruker god tid på å komme til New Orleans.
Gresset holder seg grønt, men heten blir avløst av en mild varme.
Det begynte å gå bedre for Pursy på skolen.
Hun var overrasket. Det var ikke vi.
Vinteren kom for det gikk opp for oss, at sommeren var på hell.
Vinen begynte å rekke lenger enn dagene varte.
Og det var mer enn noen kunne ha bedt om.
Noen skulle ha fortalt de kreolene at det blir vinter også i Louisiana.
Man kunne ha rettet forglemmelsen med den geniale, oppfinelsen kalt ovner!
Hvor har du gjort av vodkaen? Du sa jeg skulle gjemme den.
Men hvor har du gjemt den? Du sa at jeg ikke skulle si det til deg.
Når begynte du å gjøre som jeg sier? Hvor er den?
Lawson? Bobby prøver å få meg til å si hvor jeg har gjemt vodkaen.
Det er tross alt jul. Den står under baktrappa.
Det var din tur til å vaske klær. Husk tøymykner.
Du er ikke jomfru, vel?
Noen ville kalt deg guffen gammel gris for den evige trakasseringen.
Det heter visst en ekkel gammel gris. Ikke guffen.
Du er en ung, blomstrende knopp. La meg nå leve gjennom deg.
Du er ikke, er du? Er du?
Jeg har barn. Hvorfor treffer du dem aldri?
Det er et godt spørsmål. Men du har ikke svart på mitt.
Jeg prøver å konsentrere meg.
Gid vi fikk vært sammen.
Jeg savner dem som bare faen.
Hvis noen virkelig vil treffe barna sine, ville de nok fått det til.
Hva med deg? Husker du moren din? At dere bodde sammen?
Nei, ikke riktig.
Jeg prøvde å huske henne engang.
Hva som helst ved henne.
Stemmen, lukten. Hva som helst.
Jeg tenkte meg godt om, ønsket at jeg hadde minner,
og så begynte jeg å dikte dem opp selv.
At hun tok på øyenskygge og snakket til meg i speilet.
Eller at hun laget perfekte osteblingser til meg uten skorpe.
Jeg hadde alle mulige oppdiktede minner.
Jeg likte best det der hun tok meg med for å se henne synge
og jeg satt med en snill mann som bød på Shirley Temples
Jeg fant på så mange minner at jeg faktisk...
Jeg begynte å tro at jeg kunne huske henne, men...
Men hun kom aldri og hentet meg, så jeg glemte dem igjen.
Slutt å late som.
Er det et ekte tre? Hvor har du fått tak i det?
Det falt ut av en lastebil. Ikke faen.
Oka y, kanskje det var en Volvo. Det skal stå der alle kan se det.
Hvor er vasken, Lawson?
Faen.
"Jeg kan huske da jeg avanserte fra protesjé til fortrolig.
Han mente ikke å fortelle meg hemmelighetene sine.
Man da den første var blitt avslørt, var vi snart helt tæt.
Jeg sto på baktrappa til biblioteket da jeg fikk øye på uniformen,
en nystrøket, påskefarget skjorte og den forbannede hatten.
Han gikk målrettet av sted. Tommy var alltid beredt."
Jeg er Tommy. Bare så du er med. Det høres akkurat ut som deg.
Han holdt på å gå rett forbi meg.
"Flott hatt", sa jeg, noe som fremkalte Tommys beryktede smil.
Samme smil han ga kvinnene som fanget hans oppmerksomhet.
Smilet som var svaret på alle uønskede spørsmål,
eller smilet til et barn når han så en liten hånd gripe etter hans."
Det er søtt, men jeg tror det er en dårlig setning.
Det er de alle. Det er derfor de henger på juletreet.
Det er bare fordi at vanligvis er det ikke...
"Tommy tok trappene to trinn om gangen mens han brølte:
'Minsanten om det ikke er Sydens neste store sønn.'
Jeg var bare en av flere hundre som kom kanskje to ganger i uka
for å bli blendet av professoren, hver forelesning et bifall verdig.
Tommy viftet vilt med armene
som om han svingte en usynlig lasso."
Jeg syns "løkke" er bedre. Jeg syns "lasso" er bedre.
Før i tiden stolte han på vurderingene mine.
Før i tiden var du lettere å stole på.
Ingen danser Alabama Shuffle like godt som Bobby Long,
men denne søte jenta kan virkelig bevege seg.
Hvorfor er du ikke altid så søt? Hva får jeg igjen for det?
Ren og ekte glede.
Nå holder du de lystne øynene unna jenta vår.
Hva? Hun liker meg ikke. Hun liker Lawson bedre.
Du liker Lawson bedre enn meg, hva?
Du er full. Ja, det er jeg.
Men det er i orden, for Lawson sørger nok for at vi kommer hjem.
Ikke i kveld. Jeg vil ha ham helt for meg selv. Har du fortalt det?
Vi tenkte han kunne flytte inn hos meg etter jul og få gjort litt mer.
Det er bare noe vi har snakket om.
Lawson er ikke forelsket i deg.
Det raker ikke deg.
Jeg har sett ham sammen med en kvinne han ikke kan få nok av.
En kvinne som er trengt inn i hvert molekyl av hans eksistens.
Som opptar alle hans tanker og gjør ham til en besat skapning.
Jeg har arrene fra kjærligheten i ansiktet. Har han fortalt om det?
Har du fortalt om forskjellen på ekte kjærlighet og en varm seng?
La henne være. Jeg har aldri sagt jeg ville flytte.
Jeg sier bare sannheten.
Hun fortjener å vite sannheten.
Og du kan gjøre akkurat som det passer deg.
Kan jeg det?
Kan jeg endelig gjøre som det passer meg?
Jeg vil gjerne si noe nå som vi feirer kjærlighet og vennskap.
"Venn, fiende, kaller jeg på.
Deg med falsk mynt mellom fingrene.
Deg, min venn, med overlegen tone,
som lurte på meg løgn, da du glodde skamløst på min hemmelighet.
Med hele mitt hjerte under din hammer.
Selv om jeg elsket ham like mye for det gale som for det rette,
var min venn fiender på stylter med nesen i en snedig sky."
Bravo.
Hvorfor faen sier du ikke bare hva du virkelig mener?
Må hvert eneste ord du sier være en forestilling?
Eller er det meningen å være alle andre enn den du egentlig er?
Vil du gjerne si at du er skuffet over meg?
Kanskje jeg er skuffet over deg også.
Jeg har aldri bedt om å skrive den faens boka.
Din forløsning og min bot, hva?
Har jeg ikke sonet min straff?
Ni år, for faen.
Jeg er lei for det.
Jeg er virkelig lei for det.
Det er Dylan Thomas.
"To Others Than You".
Det er da lett!
Ha det, Bobby.
Faen.
Er du okay? Kan jeg komme inn?
Der tråkket du virkelig uti, hva?
Lawson forlater meg.
Jeg visste det ville skje.
Jeg har fortjent det.
Jeg kommer til å dø alene.
Han forlater deg ikke. Han vil alltid være der for deg.
Han klippet i stykker historien min og hengte den på juletreet.
Jeg har tisset i buksene.
La oss få deg i seng.
Det er jævlig kaldt.
Hvordan har han det?
Jeg tror han tisser blod.
Jeg visste det var noe galt. Han er redd for leger.
Det er nok bare en betennelse.
Flytter du ut?
Nei.
Er du forelsket i henne?
Nei.
Hun er søt.
Ja, det er hun.
Er du bekymret for ham?
Ja.
Hva skjedde, Lawson?
Da jeg møtte Bobby, var han noe helt for seg selv.
Han gjorde som han ville, hadde en pen kone og herlige unger.
Studentene elsket ham, og fakultetet avskydde ham.
Kvinnene var gale etter ham. Han ga meg sånn tro på min egen skjebne
at jeg kanskje ble litt forelsket selv.
Vi var alltid sammen, og...
... det var en kvinne jeg ville gifte meg med,
og venninnen hennes falt pladask for Bobby.
Han begynte å være mer sammen med oss enn hjemme.
En kveld skulle hans yngste spille en juniorkamp.
De skulle spille to kamper,
så jeg overtalte ham til å ta en drink sammen med pikene først.
Sa at jeg ville bli med og se kampen senere.
Han fortsatte å si at han måtte gå.
Den ene drinken tok den neste,
og så kom denne idioten, dekanens nevø, inn og skrøt av
at han lå med kjæresten min,
og at alle visste det unntatt meg.
Jeg kastet meg over ham. Han langet ut etter meg.
Bobby la seg imellom og fikk en diger flenge i ansiktet.
Bobby gikk helt amok og prylte gutten sønder og sammen.
Det var blitt sent.
Jeg visste at Ben ventet på ham.
Men da vi kom dit var han vekk.
Det var alle.
Han skulle ikke ha vært der alene.
Han var bare en liten gutt, og det var så mørkt.
Det er altfor mange mennesker som kjører altfor fort på den veien.
De hadde ikke en sjanse til å se ham.
Han var så liten,
og han forgudet sin far.
Juliette ba Bobby om å stikke og aldri komme igjen.
Hun trengte en bedre mann. Sånn formulerte hun det.
Så dro dere hit?
Det virket som et godt sted å skrive. Det var langt vekk.
Gode universiteter. Bobby kunne begynne forfra.
Jeg syntes at jeg burde støtte ham.
Hvis det ikke hadde vært for meg den natten
kunne ting kanskje ha...
Jeg vet ikke riktig hva som skjedde.
Vi leste for mange bøker.
Det er et eller annet med denne byen.
Det er alt.
Du burde sove litt.
Jeg har laget frokost til deg på madrassen.
Har du hørt noe til ham? Nei. Skal vi vekke ham?
Gidder du å gi meg den skjorten?
Takk.
Flott hatt.
Opp med deg. Du skal til legen. Og se å få det der vekk fra tissen.
Hvorfor det? Du river det i stykker uansett.
Jeg vil ikke at boka mi skal få gonoré for det.
Jeg hadde bare lyst til å lese noe flatterende om meg selv.
Fant du noe? Ikke riktig.
Jeg mente ikke å lage problemer mellom deg og Georgianna.
Jeg mente ikke det jeg sa.
Hele kvelden er temmelig uklar. Jeg vet ikke hva som ble sagt.
Og jeg har ikke lyst til å huske det heller.
Kom nå. Gaver, jippi. God jul.
Det var vårt hjem den kvelden. Alle sitt hjem.
Vi burde fortelle henne sannheten, men det føltes ikke som riktig tidspunkt.
Og julen er eventyrenes tid.
Den kveld minte Bobby og meg om en tid
vi hadde valgt å glemme helt til hun dukket opp.
Det føltes rart å huske.
Selv bare for en stund.
Jeg er så mett.
Det er jeg også. Det er jeg også.
Jeg skulle ønske det ville begynne å snø.
Jeg også. Jeg også.
Men jeg liker regn også.
Jeg også. Jeg også.
Kom nå. Du er nødt til å pisse før eller siden.
Jeg kan ikke når du ser på. Jeg har sett deg pisse tusen ganger.
Ja, men nå er jeg altså sjenert.
Faen.
Det er sikkert ikke noe alvorlig.
Jeg har levd lenge nok som det er.
Gud, så kaldt det er.
Jeg pisset klart. Slutt å lyve.
Okay, det var litt lyserødt, men jeg går ikke til legen.
Lawson, har du noveller du ikke har brent eller klippet i stykker?
Jeg skal skrive noe og lese det for hele klassen til engelskeksamen.
Du er da god i engelsk.
Ja, til å lese engelsk, men jeg er ikke forfatter.
Hva faen er det du går i? Drit i det. Det er Lorraines.
Du lar tingene hennes samle støv. Du vil ikke gå med din mors klær.
Denne morgenkåpen og personen som eide den er alt verd.
Er det noe galt? Forteller du henne det?
Bobby skal til legen. Han pisser blod ennå.
Han har utsatt det i ukevis.
Okay, men jeg håper du ikke går i dameundertøy.
Gjett om jeg gjør. Det bringer hell.
De tar dem jo bare av og gir meg en sånn som er åpen i ryggen.
Alle har sett dingsen din. Ja, for alle vil jo se dingsen din.
Og rumpa mi. Kom, vi drar.
Hva sa jeg? En forbanna hyssing tvers over rumpa mi.
Hvor er Bobby? Jeg har laget den pølsegumbo dritten han liker.
Han skulle ta flere prøver. Er alt i orden?
Det tror de. De skal bare se på tåen hans for å være sikre.
Da kan du jo invitere Georgianna på middag.
Jeg tror hun er på jobb. Er det en anledning jeg ikke vet om?
Jeg skal på date. Er det sant? Det var noe nytt.
Jeg mente det var på tide å få et liv.
Så hyggelig å høre. Ny kjole? Ja.
Bobby har rett. Det er ingen grunn til å la Lorraines klær samle støv.
Hun var virkelig liten. Du skulle sett meg med glidelåsen.
Bare sørg for at den holder seg igjen.
Jeg er stor pike, Lawson. Det har jeg vel vært en stund.
Er det en opptaksprøve til universitetet?
Ja, studieveileder ga meg den. Jeg ville kaste den.
Hvis du har karakterene til å gå på universitet, så skal du det.
Det koster penger. Man kan få støtte.
Kanskje jeg måtte flytte.
Ja, kanskje.
Jeg må dra. Henter han deg ikke?
Vi har avtalt å møtes. Ikke gå hjem alene fra trikken.
Ring meg... Jeg får skyss.
Vær litt sammen med Georgianna. Du har ikke sovet der siden jul.
Du sa at du gjerne ville se mer av New Orleans' musikkliv.
Jeg kjenner han der.
Hei, du. Hva gjør du her? Jeg er her sammen med Sean.
Fett å møte deg. Jeg har sett deg spille her og der. Du er god.
Virkelig god. Du har ikke fortalt du er så god.
Jeg spiller ikke så mye mer.
Jeg har ikke... Jeg har ikke lungene til det. Hvordan har Bobby det?
Bedre enn deg. Skal du være med igjen?
Tiny, det er en du må hilse på. Det kan da ikke være lille Purslane.
Du husker ikke meg, gjør du? Nei, beklager.
Da moren din spilte her satte hun deg borte på den barkrakken.
Du var så søt.
Det var jobben min å sørge for at du hadde nok Shirley Temples.
Junior spilte med Lorraine. Du var med i bandet, hva?
De var våre beste kunstnere. Når de ikke kranglet, da.
Lille Purslane. Bare kom og hils på gamle Tiny igjen.
Shirley Temples på husets regning.
Spilte du virkelig i Lorraines band?
Ja, selvfølgelig. Det gjorde alle dengang.
Sånn var det bare.
Lorraine og jeg var gode venner.
På et tidspunkt.
Jeg husker siste gang hun gikk i den kjolen.
Den er like pen på deg.
Jeg må stikke. Jeg er glad for at du kom, vesla.
Hvorfor har du ikke sagt at mor din var sangerinne? Det er jo helt rått.
Det vet jeg ikke. Det er så lenge siden.
Vil du ha en drink? Det vil jeg.
Herregud. Gleder du deg til å komme hjem?
Ja, hvis ikke du og Purslane ikke vil ha meg der lenger.
Du har gjennomskuet oss. Hva er dommen?
Jeg har nyrebetennelse. Jeg har fått medisin.
De sier at jeg skal holde meg unna alkohol.
Hva med tåen? Det er bare sopp.
Du er heldig. Du klarer deg. Ja, men tenk om jeg ikke gjorde?
Hva mener du? Jeg så deg og Purslane julaften.
Ligger dere sammen? Nei, hvorfor tror du det?
Hun blir mer og mer tiltrekkende.
Hun er ung og litt hypp på deg.
Vi vet begge to hvor fint det er. Hun er et barn, Bobby.
Hun er 18 år gammel.
Min kone var 18 da jeg møtte henne.
Det var kjærlighet ved første blikk.
Det skjedde ikke noe. Vi gikk litt for langt den kvelden,
og jeg tror det skremte henne litt. Hun frøs litt og var litt ensom.
Hun var sikkert ikke den eneste.
Bare husk at hun er Lorraines datter.
Du er bare sjalu. Gjett om.
Så mye er jeg ikke verd.
Faen om du er, nei.
Vinteren føler seg aldri riktig hjemme i New Orleans.
En lite velsett gjest som minner oss på hva vi mangler.
Og drar sin kos akkurat tidsnok til at vi glemmer det igjen.
Vår! Og vi er her ennå.
Lawson? Skal vi ta en flaske vin
og dra ned til elven som i gamle dager?
Husker du den frodige jenta som badet naken? Hva het hun?
Vet ikke. Hun er blitt frelst.
Tror du at vi vil bo sammen i himmelen?
Hvis vi kommer dit, gjør alle det,
og da kan jeg velge en fyllefant. Byron, Sade, Hemingway.
Jeg ville vært morsommere enn alle de sutrehuene til sammen.
Jeg tror helt sikkert at Pursy kan få støtte.
Glem det. Hun begynner bare på en eller annen smart skole,
og vi blir eldre og styggere. Hver vår kan være vår siste.
Nå vil jeg faen meg ned til elven!
Hvorfor skal du alltid være et teatralsk, gammelt fjols?
"Jeg vil bare puste inn hver dag.
Hva lykken ikke har i lengden, har den i høyden."
Robert Frost. Du vet hun vil savne oss hvis hun flytter.
Hvis hun flytter er det over. Siste kapitel. Slutt.
Jeg vil ned til elven nå!
Jeg trenger fred og ro. Jeg har så mye å rekke hvis jeg skal stå.
Jeg må skrive en novelle eller et dikt. Jeg stryker.
Nei, du klarer det. Vi ses.
Hei, skatt.
Jeg har ventet på deg hele dagen.
Hva gjør du her? Hvordan fant du meg?
Du lukter godt.
Ber du meg ikke inn? Og jeg har kjøpt denne til deg.
Minner om deg, dette. Alle damebladene du leser.
Jeg leser dem ikke mer. Det har jeg ikke tid til.
Hva gjør du? Er du servitrise? Nei, jeg er bar...
Det raker ikke deg.
Du klarer deg vel bra. Lite husleie, og mye finere enn i husvognen.
Hva vil du, Lee? Hva mener du?
Jeg kom hit for å sørge for deg, når Lorraines venner blir sparket ut.
Hva snakker du om? De du deler hus med.
Hvordan vet du hvem som bor her?
Det er til deg fra en advokat. Som du selvfølgelig åpnet.
Året deres er nesten omme.
Jeg har virkelig prøvd å forbedre meg. Jeg har virkelig savnet deg.
Det står at jeg er eneeier av huset fra første juli.
Visste du ikke det? De råtne taperne har løyet for deg.
De er ikke tapere. De er mine... Dine hva?
Ikke kall dem tapere. Jeg har et ordentlig liv nå.
Jeg går på skole... Et ordentlig liv?
I motsetning til møkkalivet vårt?
Og du har et par ordentlige menn i det ordentlige livet ditt, hva?
Menn som lyver for unge piker så de kan få tak over hodet.
Eller er ikke det alt de får?
De har utnyttet deg, Purslane. Som de utnyttet Lorraine.
Ut med deg. Fantastisk!
Jeg dro hele veien opp hit for å treffe deg!
Så du går på skole nå? Så morsomt.
Bare husk:
at ugress er og blir ugress.
Uansett hvor søt blomsten er. Tusen takk, Lee. Ut med deg!
Hva faen er det?
Storrengjøring?
Hun har låst døra.
Pursy, åpne døra, skatt.
Pursy, det er oss.
Pursy, åpne døra.
Pursy, du har låst døra. Jeg sa jo at det ville skje.
Å nei. Hvordan? Hun trenger litt tid.
To dager uten at noen har sett henne. Hun bad om fri i helgen.
Sporet er kaldt.
Ray sa at hun kom inn tidlig i morges og lånte telefonen.
Snek hun seg forbi oss? Sikkert med vilje.
Du har ikke vært noen særlig god støtte i alt dette.
Du får da bo her hos meg ennå. Du er velkommen til å dra et annet sted.
Jeg kan gjøre dette godt igjen. Hun skal på skolen i morgen.
Jeg stiller vekkerklokka, står opp og snakker med henne på veien.
Får alt på plass.
Vi har ikke vekkerklokke.
Vi har ventet på deg, skatt.
Hva syns du? Det er yndlingsfargene dine.
Gjett hvem som har hjulpet. Ray, Ike og selv Earl.
Det får nok salgsprisen til å stige, så takk.
Hvorfor drar du alt?
Vi er alltid venner. Det er de jeg gjerne vil vekk fra.
De gjorde ikke det for å såre deg. Begynner du på kjøkkenet?
"Kjære Purslane. Jeg har det bedre og gleder meg til å se deg.
Det er gått alt for lenge, og det er så mye å si.
Jeg skriver til deg hele tiden, men tør ikke sende brevene til deg.
Du skal få dem nå, så du kan få historien vår.
Jeg vil at du blir kjent med din far.
Det er bare min skyld at han ikke kjenner deg alt.
Jeg skrev denne sangen til dere begge to."
Hvor skal jeg gjøre av glassene dine?
At du kunne snakke om henne hele tiden og ikke fortelle dette?
Er det sant?
"Din stemme beveget min sjel. Bobby Long."
Jeg har alltid hatt en anelse, men hun sa det aldri til meg.
Jeg elsket henne først, og så kom Bobby hit, og så brøt helvete løs.
Han var gift ennå.
Han visste ikke engang hva hun følte for ham.
Hun kjempet så hardt for å bli edru.
Og etterpå kom hun hjem til en stor opptreden på "Hylende Ulv".
Denne forestillingen?
Datoen stemmer.
Hun sa at bestemoren din ville ta seg av deg.
Hun kom aldri.
Det gjorde ikke han heller.
Hun var sønderknust over at ingen av dere var der.
"Til min kjære Bobby.
Jeg er bedre og kommer hjem for å synge en ny sang for deg.
En jeg elsker kommer også, og jeg vil at dere møter hverandre."
Det var deg, vesla.
Deg og Bobby.
Utrolig.
Hvorfor fortsetter du å drikke den dritten? Det tar livet av deg.
Noen ganger får du meg nesten til å spy.
Du lever i en fantasiverden hvor livet er en bok, og igen vil skrive.
Enhver idiot vet at bøker er bedre enn livet. Det er derfor de er bøger!
Bare vær slem. Vi har fortjent det.
Men la oss snakke sammen stille og rolig som en familie etterpå.
Som en familie?
Som den familien du ødela?
For ifølge Lorraine er jeg familien din.
Kunne du ikke telle til ni måneder?
Jeg fattet ikke hvorfor hun ville at jeg skulle bo hos dere, men...
Du er faren min.
Jamen jeg...
Elsket du henne?
Ja, svært høyt. Men jeg...
Jeg skulle ønske vi aldri hadde oppdaget det.
Bli her, Pursy. Ikke gå.
Det er for sent. Nei, det er det ikke.
Du har meg nå, skatt. Du er ikke alene lenger.
La meg være her for deg. Fortell meg hva jeg kan gjøre.
Kan du huske at jeg fortalte at jeg diktet opp minner om henne?
Det sørgeligste er at jeg fant på minner om meg selv også.
Foreldre har masse historier om barna:
"Var det ikke søtt da Suzi ikke kunne si super... " Eller noe sånt.
Folk husker de rareste ting. Du husker sikkert mye om dine barn.
Ja, det gjør jeg.
Kanskje jeg gjorde søte eller pussige ting da jeg var liten.
Men det var bare ingen der som så dem.
Jeg var der, skatt. Jeg var der.
Aldri særlig lenge om gangen, men jeg var der.
Vil du fortelle meg om henne hver gang du tenker på henne?
Ja. Og om meg også.
For jeg tror at jeg virkelig trenger å vite det nå.
Jeg vil ikke selge huset vårt. Jeg elsker huset vårt.
Jeg var bare så sint på deg.
Unnskyld.
Jeg kan ikke huske hvordan man gjør dette.
La meg gjøre det for deg.
Jøss. Foten din er helt blå.
Jeg har øvd på å gå med disse skoene.
Den bare sover.
Jeg vil ikke at min datter skal skamme seg over faren sin.
Hvordan ser jeg ut? Jævlig bra.
Hvordan ser jeg ut? Ganske bra.
Håret ditt er bustete.
Sånn.
Du godeste. Dere ser ut som ordentlige skattebetalere.
Kanskje jeg ikke er riktig kledd. Du er fin. Buksene dine er åpne.
Er du klar til å se datteren vår få eksamensbevis?
En dag som i dag må man huske å være takknemlig.
Vær stille, alle sammen. Vær stille.
Jeg vil gjerne utbringe en skål
til min skjønne datter Purslane Hominy,
min egen lille gulljente.
Cecil sa at man bør huske å være takknemlig en dag som i dag.
Når jeg ser rundt ser jeg det er mange ting å være takknemlig for
som jeg ikke har hatt tro på.
Jeg er takknemlig for en Gud som jeg trodde hadde gitt meg opp.
Kjærligheten fra et barn som, om Gud vil,
går på universitet i høst.
for min datter er klok. Klokere enn sin gamle far.
Det skal faen meg gudene vite.
Pursy, du har lært dette gamle fjolset så mye.
Og som uforliknelige T.S. Eliot sa:
"Vi skal ikke slutte å utforske. Og formålet med all vår utforskning
er å ende der vi startet
og kjenne stedet for første gang."
Det har du gitt din gamle far. Og det er han evig takknemlig for.
Kom og dans Alabama Shuffle med din gamle far.
Spill den langsomme som jeg liker.
Noen kommer til et punkt der de ikke kan komme lenger.
Et punkt der kone og jobb kolliderer med en trang,
både den uerkjennelige og den usynlige.
Hvis man ser det usynlige, så ser man det man skal skrive.
Det sa Bobby alltid. Han ville leve med de usynlige.
De vi går forbi hver dag. De vi noen ganger blir.
De i bøker som bare lever for en eller annens indre blikk.
Hans skjebne var å gå gjennom livet og ikke rundt det.
Han var sikker på at korteste vei til himmelen var gjennom helvete.
Men det som virkelig hemmet ham var et sinn
som både var opphøyet og lammet av for mange historier
og av den veien han valgte for selv å bli en.
Bobbys tragiske feil var at han svermet for alt han så.
Og hvis du gjerne vil tro på en form for rettferdighet
så fikk Bobby sin for en sang.
En kjærlighetssang til Bobby Long
Og blir en gravskrift min historie,
ville jeg ha en kort en klar.
Det skulle stått på gravsteinen min:
Jeg trettet med verden som med en kjæreste.